Stjernedød

=Stjernedød=

Stjerner har ikkje evig liv. Stjerner brenn hydrogen dei har i kjernen og når dette skjer, blir strålingstrykket like stor som gravitasjonstrykket og stjerna "stabil". Når hydrogenet i kjernen brenn opp i kjernen minkar strålingstrykket og gravitasjonstrykket tar overhand. Då kolapsar kjerne, men kjerna vert trekt inn, det vert større tettleig og stjerna får høgare temperatur, dette fører til at stjerna byrjar å forbrenne hydrogen i lag utover i stjerna. Dette gjer at strålingstrykket blir større enn gravitasjonstrykket ut over i stjerna og stjerna veks. Dette er slik sola vår vil sjå ut når den blir ei raud kjempe.

Når ei stjerne vert til ei raud kjempe eller superkjempe så vil overflate temperaturen bli lavere, fordi den blir fordelt på eit større areal, men den utstrålte effekten vil bli veldig stor på grunn av det store arealet på overflata. Dette vil føre til at alt liv på jorda vil dø ut når sola vert til ei raud kjempe fordi innstrålinga til jorda vil vere veldig stor sjølv om overflatetemperaturen til sola minkar, og i tilleg vert overflata mage gangar så nerme jorda som den er i dag.

Herifrå kan to ting skje, avhengig av kor stor stjerna er.

Dersom Massen av Stjerna < 1,4 solmasser
I dette tilfellet vil kjernen nå igjen yttersonen av stjerna, i dette augneblikket vil stjerna eksplodere og slenge ut masse; dette legg seg rundt stjerna, og vi får ei planatarisk tåke. Stjerna krymper saman og blir ein kvit dverg.

Dei aller minste stjernene med ein opphaveleg masse på mellom 0,08 og 0,26 solmasser vil ikkje bli til noko raud kjempe i heile tatt, men berre stille og roligt "slokne" og bli til kvite dvergar.

Dersom Massen av Stjerna > 1,4 solmasser
I dette tilfellet vil kjernen utvide seg, og temperaturen vil bli over 5 milliardar kelvin i kjernen. Dette gjer at fusjonsprosessar kan danne jern og nikkel. Dette er dei grunnstoffa som har minst masse per nukleon og dermed vil vidare fusjonar kreve energi istadenfor og frigi energi og dermed får gravitasjonskrafta overtaket og det blir ein implosjon i sentrum til stjerna og kjernen bryt saman på nokre få sekunder. Dette frigjer enorme mengder potensiell energi og det blir danna tyngre grunnstoff enn jern. Det er ei maks grense for kor stor tetleik kjernen til stjerna kan ha, når denne grensa er nådd oppstår det ei kraftig sjokkbølgje som blåser store delar av stjerna ut i verdensrommet, stjerna er no blitt til ein supernova. Det er kun i supernovaer det kan verte danna tyngre grunnstoff enn jern, og dette viser at vi har spor etter supernovaer også her på jorda.

Etter ein supernovaeksplosjon så kan supernovaen enten bli til ei nøytronstjerne eller eit svart hol, avhengig av massen.

Dersom massen etter supernovaeksplosjonen < 2-2,5 solmasser
I dette tilfellet vil restmassen etter supernovaeksplosjonen bli til ei nøytronstjerne

Dersom massen etter supernovaeksplosjonen >2,5 solmasser
I dette tilfellet vil ikkje trykkreftene klare og måle opp mot gravitasjonskreftene og samentrekninga vil fortsette sjølv etter at elektrona er pressa inn i protona og stjerna bryt heilt saman og blir eit svart hol media type="youtube" key="urluI8Djpyw" height="344" width="425"

Kjelder
Læreboka